~ПОРЕД МОРА~
Осећам мирис рибе.
Душо, можда би требала да скинеш штикле.
Добар дан. -Добар дан. -Радите? -Да. -Одлично, треба нам пиће.
Уморни смо од пута. -Шта желите?
За мене џин. Моја жена ће чашу белог вина.
Хвала. Добар дан.
Имате леп поглед одавде. -Ништа посебно. Шта вас доводи овде?
Дошли смо да мало побегнемо од гужве. -И баш сте изабрали ово место.
Зовем се Роланд, ово је моја жена, Ванеса.
Ја сам Мишел, а ово је власник хотела, Патрис. -Драго ми је.
~ХОТЕЛ ГАЛЕБ~
Хвала. -Хвала вама.
Какав се то звук чује? -То је звук мора.
Треба ми поморски радио. Морам га сутра купити.
'Јутро -Нисам те будио јер си спокојно спавала. -Не спавам спокојно.
Знаш и сам. Идеш напоље да нађеш инспирацију? -Ти си моја инспирација.
Зашто смо онда дошли овде? -Душо, немој да се мусиш.
Вратићу се раније ако желиш да одемо на вечеру.
Желим да одморим мало од пута. Иди ти, бићу ја добро. -Важи.
Лепо се проведи данас. -Нећу. -Знам, волим те.
Знам...
Е у три лепе!
Задовољни сте са смештајем? -Шта кажете?
Је ли све у реду? -Јесте, хвала на питању.
Добар дан, госпођо. Мрежасте врећице су ту окачене.
Је ли то све, желите ли још нешто? -То је све.
Два лимуна, пет поморанџи...
Укупно, осам франака.
И један еспресо. -За аутомат за кафу? -Да.
То је укупно осамнаест франака.
Велиш 35 година? -Да, од средње школе. Отац ми је тамо био десет година.
Путујеш ли много? -Не, ретко.
Моја ћерка Марија је провела задњих пет година у Чикагу.
Можда одем на седам дана, свиђа ми се тамо. -На викенд? -Да, цео викенд.
Кућа ти је близу? -Недалеко одавде. -Имаш ли жену? -Умрла је прошле године.
Жао ми је. -Имала је јаке болове...
Од ње сам научио, ако некога искрено волиш...
О њему ћеш се бринути више него о себи. Слажеш ли се? -Да.
Желео сам да одмара у кревету. Инсистирала је да буде супротно.
Надао сам се да ће оздравити, али је преминула.
Бар су јој муке скраћене, сада почива у миру.
Како си то поднео? -Душа ме због тога боли сваког дана, недостаје ми.
Али такав ти је живот пријатељу. -Слажем се, у потпуности.
Где је твоја супруга? -У хотелу, уморна је од пута.
Дуго сте у браку? -Четрнаест година. -Тек сте почели.
Изгледа као веома фина жена. -То је комплимент.
Тешко је њу описати, понекад је неподношљива.
Понекад је симбол љубави. Зна и она волети.
Хоћеш још једно ваљевско? -Наточи домаћине.
Могу ли те частити пићем? -Можеш, ал' пијем раџу. -Одлично, сипај раџу.
Ћао, јеси се лепо провео данас? -Нисам.
Не знам ни сам... Стварно не знам...
Мишел је добар човек. Баш је љубазан.
Имамо ли шта да једемо? -Сишла сам низ планину и купила намирнице у пиљари.
Затим сам прочитала ужасну књигу. Не знам зашто се толико бринеш.
Људи објављују ужасне књиге стално, нико не мари за твоју.
Лепо пишем, добар сам писац. Сећаш се? -Јеси.
Волим твој стил писања, знаш и сам.
Иди данас мало у шетњу, пријаће ти.
Немој да пијеш данас, пријаће ти. -Можемо бити срећни.
Али ти то не желиш. -Немој цитирати неке... -Одупиреш се томе!
Желиш да схватим поенту и учиниш ме несрећном?
Ти си добра жена. -Боже... одакле се то створило?
Покушај данас нешто да напишеш. -То је добар план, душо.
~ХОТЕЛ ГАЛЕБ~
Лоше си спавала? Ванеса?
Наравно.
Хоћемо ли попричати о томе?
Претпостављам да нећемо ни реч прозборити.
Јеби га! Извињавам се, сад ћу је подићи. Све је у реду.
Зар не би требао да се вратиш у апартман? -Молим? Шта лупаш.
Ти ћеш да ми кажеш кад да идем?
Матори... -Само желим да ти помогнем.
Ја сам одрастао човек! -Знам. -Мани ме се...
Кад будем желео, вратићу се у апартман. Између мене и жене нема љубави.
Не треба ми твоја помоћ матори.
У три лепе! Идем човече, идем. -Смири се. -Овај локал ти је права рупчага!
Ни ја се теби не мешам у живот...
Добар дан. -Добар дан.
Зовем се Франсоа. -Ја сам Ванеса.
Данас је баш лепо време? Одакле си?
Из Њујорка. -Американка? Размишљам да одем у Њујорк на медени месец.
Ја и моја жена, тек смо се венчали.
Лепо...
Желим вам угодан дан! -Такође.
Пуца ли ти глава од мамурлука? -Добро сам.
Реци ми ако ти дође жена. Ставићу кравату да изгледам боље.
Неће те ни приметити.
Све ме примете. -Опрости ми због онога од синоћ.
Увек сам био сталожен, знаш. -Разумем те.
Не, не разумеш.
Имао сам живот, какав не можеш ни замислити.
Био сам у Њујорку, живео к'о цар.
Био сам веома добар писац.
А она, када сам је видео на позорници...
Како је била згодна.
Била је срећна... Била је срећна.
У другом поглављу брака, неки људи направе децу. Неки...
Живе једно за друго.
А неки опет попут нас... не знам ни сам шта смо постали.
Могу ли да ти дам један савет?
Имам ли избора? -Мораш је волети.
Њу није лако волети.
А тебе је лако волети? -Наравно да није. Нисам ни ја цвећка.
Онда сте ви створени једно за друго. -Истину збориш.
Ћао. -Ћао. -Ви сте у апартману до нас? -Да.
Дуго сте овде. -Скоро смо дошли. -Баш имају леп поглед одавде.
Видимо се. -Ћао.
Рано си се вратио. -Недостајала си ми. -Не буди смешан.
Хоћеш чашу белог вина? -Наравно.
Јеси ли је видео? -Кога? -Комшиницу.
Мислиш на онај пар поред нас? -Да. Зашто, шта је било?
Ништа. -У сваком случају, досадно ми је.
Ово није место које сам замишљао, не прија ми.
Мишел је стварно добродушан човек.
Превише је љубазан. Лоше сам се понео према њему.
Сваки писац би продао душу да потражи инспирацију за књигу на овом месту.
Ја још увек трагам за њом.
Шаљем ти пољубац душо! -Узвраћам ти га драги.
Упознали смо се давне 1920.
Када сам чуо како се смеје, знао сам да је она права. -Стварно?
Хвала. -Изволите. -Хвала.
Пробуди се. Буди се! Отвори очи! -Шта је?
Желиш ли да караш суседку из апартмана до нас? -Душо, шта лупаш?
Знаш ти добро о чему причам. -Немам појма, склони се!
Још си ме и пробудила. -Где идеш? -Идем да пишам, 'оћеш да ми га држиш?
Желиш ли да је јебеш? -Не желим, јеб'о те бог!
Желиш. -Зашто ми пуниш главу овим глупостима?
Глумиш жртву? Није ти довољно да се сажаљеваш што си супруга пропалог писца.
Треба ли ти бољи разлог за самоуништење? -Знаш ти мој разлог.
Бар покушај да будеш пропали писац. Ти си ништарија, обична шљокара.
Јеби се бре!
Када се вратим бићу комиран као и увек, да не бих слушао твој глас...
Добар дан. -Добар дан.
'Бем ти живот, ништа не видим!
Дођи овамо. -Престани. -Дођи. -Немој.
Престани се ногатати.
Смучио си ми се. Одвратан си.
Нећу успети.
'Јутро. -'Јутро.
Јесте ли видели рибара јутрос? -Јесам.
Франсоа иде сутра у посету код пријатеља. Хоћеш да се дружимо сутра?
Са тобом? -Да. -Шта ћемо да радимо?
Не знам, можемо играти карте. Прошетати се, отићи на пиће.
Не знам да играм карте. -Научићу те.
Добро. -У пет сати? -У осам. -Онда у осам.
Желим вам угодан дан. Ћао.
Ћао. -Уђи. -Хвала. -Седи.
Баш ти је лепа хаљина. -Хвала. -Можда би ти пунђа лепше стајала.
То ми и муж увек каже. -У праву је.
Знаш ли да играш белот?
Белот? -Циљ игре је да покупиш што више штихова. Да видимо...
Пресећи ћу шпил на пола. Могу ли ту да ставим? -Да, хоћеш још вина?
Ти носиш. -Добро. -Имаш ли краља. -Узимам.
Ћао драги. -Здраво. -Победила сам. -Ма дај, то није фер.
Ћао, нисмо се ни лепо упознали. Често те виђам за шанком у бару. Ја сам Леа.
Драго ми је што смо се упознали, ја сам Роланд. -Ћао. -Хоћеш ли пиће?
Наравно. -Хоћеш да нам се придружиш?
Хоћу. -Само ми немој рећи да ни ти не играш карте.
Ваша супруга ме растурила, све ми је узела. -То јој је у крви. -Да.
Не можемо играти белот у троје. Морамо нешто друго.
Играћемо реми. -Може. -То је лако.
Шта је то било? -На шта асоцираш?
Ванеса...
Стављаш ме на искушење? Желиш да нам уништиш брак?
Идем да се истуширам.
Немој. -Ванеса, мораш престати. Све је у реду.
Не могу. -Ванеса, мораш престати. Престани!
Доста је више са тим! Престани! Ја сам ти муж побогу.
Не могу!
Једном ћеш морати престати да се овако понашаш!
Мишеле, наспи ми још једну раџу.
Обично се питам зашто шљивовицу за доручак.
Али данас ћу направити изузетак. -Желим да се олешим за доручак.
Хоћеш да ти направим сендвич уз то? -Не, хвала.
Хоћемо ли икад причати о овоме? Ванеса?
Мрзиш ли ме? Да ли ме мрзиш?
Престани! Престани!
Желим само да будемо срећни.
Ванеса?
Данас пушиш к'о Турчин.
Не пушим боље од тебе.
Ти се смејеш?
Тако делује споља, али не и изнутра.
Остани. Остани са мном душо.
Добро јутро. -Нестало нам је кафе, отишла сам да је купим.
Зашто ме тако гледаш? -Осећам се лепо док те гледам.
Стани тако, баш си секси.
Звала ме је мама. -Озбиљно, шта каже?
Занима је да ли сам трудна? -Полако.
Реци јој да на томе радимо непрестано.
Добро. -Питај је занима ли је у којим позама то радимо?
Мораш јој то одмах ставити до знања. -Видећу.
Ћао. -Ћао.
Како ти је било код пријатеља? Твоја жена ми рече да си га посетио. -Добро.
Радије бих остао овде.
Одрастао сам на месту попут овог. Сада сам срећан.
Идемо на крстарење следеће недеље. Немамо пријатеље, тако да...
Хоћете ли ти и твој муж да пођете с нама? -Крстарење? -Да, што да не?
Може бити забавно. А ти можеш радити исто што и сада радиш, само на мору.
Попричаћу с мужем око тога. -Важи. -Лаку ноћ. -Лаку ноћ.
Ћао. -Ћао.
Вечерас сам нам донео вечеру. -Поставићу нам тањире.
Ванеса? -Реци? -Јеси ли све добро међу нама?
Јесте, нисмо се одавно овако слагали. Ти си другачији.
Добро.
Питао ме је хоћемо ли на крстарење. -Одлично, шта си му рекла?
Рекла сам му да мрзимо бродове као и људе. -Ниси.
Нисам, али то је истина. -Значи, нећемо ићи?
Желиш ли да идеш?
Зашто имам осећај да је то трик питање?
Мислим да би нам ова мала авантура добро дошла. Можда, нисам сигурна.
Знаш ли како то смешно звучи кад чујем од тебе?
Да, мислим да би нам то добро дошло.
Испричај ми још један виц. -Полако.
Мислиш да је паметно што смо их позвали с нама? -Што питаш?
Онако... Она ми се свиђа.
Добра је, али помало чудна. -Како чудна?
Мислим да су они добри људи, али имају неке своје проблеме.
Још увек су заједно.
Хоћемо ли се и ми тако понашати за неколико година? -Да.
Мислим да ће ово и нама и њима пријати.
Нема љубљења? -Нема, бићу миран.
Шпијунираш их? Шта раде?
Питам те зато кад си била пре неки дан у шетњи, приметио сам ту рупу у зиду.
Гледао сам их... како се јебу.
Смета ли ти то?
Хоћеш да их гледамо заједно?
Хоћеш да се окупаш са мном? -Хоћу.
Добро јутро. -Добро јутро.
Нестало нам је млека. Мораш и ти покушати да пишеш.
Гледаш ли их ујутру? -Понекад.
Данас ћу остати овде. Слажеш ли се, желиш ли да останеш сама?
Не. -Ти би да будеш с њима?
Смета ли ти то? -Не.
Ћао комшо. -Добро јутро.
Данас обележавамо годишњицу.
Да ли да узмем шумско воће или пасуљ. Или свињетину? Не знам.
Мислим да се намера рачуна. -Да. -Када је ваша?
У зиму. -У зиму?
Јеси ли са њом дошла? -У пиљари је, купује намирнице за годишњицу.
Када је наша? -У новембру, крајем новембра.
Да, који датум? -27. или 28...
Не сећам се. -Ни ја.
Ванеса, то ништа не мора да значи.
Ако смо заборавили кад нам је годишњица.
У реду? -Купила сам свеже колаче.
Ћао. -Ћао.
Имаш ли цигару? -Не, немам.
Била си доле? -Нисам...
Шта он хоће? -Ко? -Франсоа?
Пита да ли желимо да идемо на крстарење. -Лажеш.
Тражио је цигару. Почела сам пушити кад си стигао, рекла сам му да немам.
Знам да си почела да пушиш. -Стварно? -Да, познајем те.
Леа, могу ли да уђем? -Стрпи се још мало.
Уђи.
Машала. Ко се то мени потрудио и лепо спремио. Ниси требала.
Имам један мали поклон за тебе.
Срећна ти годишњица љубави. Хвала.
Лепо ти стоји. -Свиђа ми се наруквица.
Видиш ли овог рибара?
Сваког дана оде ујутру на пецање и врати се предвече.
Једва да упеца неку рибу. Шта га то држи да не полуди.
Мени би се све то смучило. Шта то не знамо о њему?
Хајдемо у ресторан на пиће? -Нећу.
Зашто не одемо са суседима, па да их шпијунирамо кад се врате?
Коначно си довео и жену, недостајала нам је. -Ви ме не познајете.
Не, али знам да вам је муж усамљен.
Гледам га како свако вече сам једе. Како да се не бринем.
Драго ми је што вас видим заједно.
Лепо је бити овде за промену. -Шта пијете? -Шта ћеш драга?
Ја ћу пастис. -Пастис? Одма' дође.
Ћао. -Ћао. -Добро вече. -Добро вече. -Здраво.
Први пут да Ванеса проба пастис. -Стварно. -И? -Узела сам два.
Шта ми желиш рећи? -Мораш и ти два наручити. -Нисам баш сигуран.
Потребно је мало вежбе. -Стварно? -За њега ме вежу лепе успомене.
Роланде, Ванеса нам каже да си писац.
Понекад. -Одлично, волео бих да имам смисла за то.
И ја бих то волео, у задње време. -Извол'те!
Франсоа, чиме се ти бавиш? -Отворио сам уметничку галерију у Паризу.
То је твоја галерија? -Да, у почетку...
Бавио сам се продајом уметнина, па сам онда отворио галерију.
То сам све остварио уз помоћ моје дивне жене. Тако да радимо заједно.
Живели! -Живели! -Живели!
Јако пиће. Чиме се ти бавиш Ванеса? -Апсолутно ни са чим.
Ти си домаћица као и ја.
У основи, да. Али нисам добра у томе. -Није истина, ти си фантастична жена.
Она је најбоља газдарица на свету. Није ти смешно?
Била сам плесачица. -То је одлично.
Зашто си престала? -Зато што сам остарила.
Баш си лепа. -Шта?
Одлична идеја.
Да погледамо јеловник? -Да. -Може. -Рибља чорба.
И ја ћу. -Чудан си! -Да наздравимо. -Да, живели!
Боже, сморих се к'о леш. -Надајмо се да се исплатило.
'Ајде душо. -Немој. -Зашто?
Нећу. -'Ајде душо, блајвај га мало!
Не забављамо се, какав је ово медени месец. Нисмо деца.
Па, сада знамо. Од овога нема ништа.
Радио си ово некад? -Ово ми је први пут. -Стварно? -Онда си рођен за ово.
Прелепо је. -Лепше него тамо?
Можеш ли преузети на моменат.
Устани...
Придржи ми конопац. И онда овако радиш.
Видиш? Само обмотаваш.
Можда ти ово не говорим често, али желим да будем са тобом.
И знам колико ти је тешко да будеш са мном. Свестан сам тога.
Је ли то желиш? Да будеш са неким странцем?
Желиш ли га? Ја мислим на тебе.
Драги, реци ми шта раде?
Ванеса? -Молим те.
Леже на кревету. Она чита књигу.
Он је посматра.
Полако спушта руку низ њена леђа, па до бутина и њеног међуножја.
Жели је, али чека. Чека да му да знак да га и она жели.
Прија ли?
Он жели да открије жуди ли она за њим.
Видимо се касније. -Важи.
Патрис је дошао да купи овај хотел. Познајемо се од детињства.
Лепо га је поново видети. Чудан човек.
Не занима га прошлост. За то треба имати храбрости.
Многи људи живе у прошлости, као ја на пример. Њега прошлост не занима.
Верујеш ли у Бога? Ја верујем.
Због њега сам смогао храбрости да упознам своју жену.
У сваком случају, одох да ти закувам кафу.
Ћао! -Ћао.
Је ли ти чудно што не причамо? -Није.
Радиш на књизи? -Не.
Пишеш ли нешто? -Само пијем. -Видим.
Знам ко си ти, читала сам твоје књиге. -Јеси?
Мислим да ти је прва била најбоља.
Занимљиво је како се та радња одвијала, зар не?
Да, свако има различито мишљење.
Какав је осећај бити у браку? -Леп.
Зашто? -Како мислиш зашто? -Зашто?
Волим да припадам некоме. Да сам везана с неким.
Волим да маштам о томе какав ће ми живот бити.
Мислиш да сам наивна?
Мислим да си добра, прелепа жена.
Надам се да ће ти живот бити онакав каквог си га и замислила.
Хоћеш да се провозамо? -Мислила сам да не идемо нигде док не завршиш књигу.
Стварно желим да идем. Идемо се провозати драга.
Волела бих да станемо код цркве. -Важи.
Помолих се Богу, да ми опрости све страшне
ствари које сам ти рекла кад смо се упознали.
И помолих се да ми да снаге да верујем у нас. Зато што не верујем.
Срџбом сам испуњена. -И ја сам бесан, душо.
Где идемо? -Извешћу те на вечеру.
Нисам се обукла за вечеру. -Учини ово због мене.
Предивно је. -Добро вече. -Добро вече.
Господин и госпођа Бетранд. -Добро вече. -Добро вече.
Жулијене, одведи их до стола. -Пратите ме, господине.
Не желим да будем овде. -Душо, све ће бити у реду. Погледај ме.
Изволите, седите госпођо.
Госпођо, јеловник за вас. -И за вас, господине. -Хвала.
Плеши са мном.
Душо. Ванеса! Ванеса...
Мислим да желим да пишем о теби.
Промени сам име. Шта они могу да сазнају?
Никад не бих писао о томе.
Љубави, морамо да се спремимо?
Идем да се обучем, па ћу мало да прошетам. -Правићу ти друштво.
Идем само да испушим цигару. -Нећу ти сметати.
Ипак ћу на балкон, на свеж ваздух.
Излазиш? -Идем са Леом у шопинг. Овај месец имају попуст у једној радњи.
Зашто си се одједном предомислила? -Идем да купим ципеле.
Могу ли да вам помогнем?
Тражим неко секси рубље. -Секси? Овде имате велики избор. -Хвала.
Хвала.
Свиђа ли ти се? -Да.
Изгледам... другачије. Хоћеш да видиш? -Хоћу.
Здраво Роланде! -Ћао. -Како си? -Добро.
Леп кожњак. -Жена ми изабрала.
Мислим да су нам жене праве расипнице. -Да.
Леа ми рече за ауто. -Да, прелеп је! -И мој ујак има такав. -Добра макина.
У реду, желим вам угодно вече. -Ћао.
Облачиш га попут мене? Носио сам ту јакну кад смо се упознали.
Изгледају ли лепо?
-Облачиш га попут мене.
Душо, шта то радиш? Шта то радиш?
Ванеса, помози ми да схватим! -Затвори врата. -Шта то радиш?!
Затвори врата, хладно ми је. -Шта ово треба да значи?
Мислим да требамо престати да их шпијунирамо.
Више нам нису потребни.
Ми имамо свој живот, имамо једно друго. Манимо се њих.
Душо? Ванеса?
Хоћу.
Шта ти имаш?
Поранио си.
Хоћеш пиће? -Нисам знао да толико волиш да играш карте.
То је лепо, да се забавиш. Карте је добро играти.
Хоћеш пиће? -Не, нећу јебено пиће.
Шта ово значи? Хоћеш да ме повредиш?
Не. -Повреди ме. -Не желим. -Слободно ме повреди, да завршимо са тим.
Ошамари ме? -Не желим да те повредим -Уради то, слободно. -Престани.
Повреди ме. -Престани!
'Ајде. -Нећу. -Удари ме. -Престани! -'Ајде! Удари ме! -Престани!
Престани! Не знам шта ти је. -Ма немој? -Престани! Престани...
Нећу! Хоћу да идемо одавде! Можемо ли само отићи?
Идемо, само изађимо из собе, молим те.
Молим те! -Добро. -Нећу да...
Само да се пресвучем.
Какв си ти идиот човече. -Идиот ми каже.
Шта је било? -Патрис се измотава. -Шта је рекао? -За столом не причам шале.
Шта желите да наручите? Јутрос смо добили свеже јастоге.
Одлично, узећемо две порције. -Добро, значи јастози.
Могу ли ти блузу откопчати?
Немој, стани!
Полази!
Зашто? Зашто?!
Реци ми. Зашто?
Погледај ме, погледај ме бре! Зашто? -Престани!
Знаш ти зашто, буди искрена. Реци ми?
Реци ми.
Погледај ме, реци ми зашто? Зато што ти немаш оно што они имају?
Реци. -Нећу. -Ти немаш оно што они имају, љубоморна си.
Ти си болесна! -Нећу! -Ти си поремећена!
Да би се ти осећала боље, желиш њих да повредиш? -Не!
Желим га... -Не! Не! Не...
Мрзиш их зато што не можеш да останеш трудна. -Не. -Ти их мрзиш!
Реци! -Нећу! -Ти их мрзиш.
Љубоморна си на њих. Ти их мрзиш...
Зато што не можеш остати зачета. Ја те волим без обзира на све.
Ти не желиш њега, већ мене. Желела си да имаш децу са мном.
Ти њега не волиш, већ мене волиш!
Реци. -Неплодна сам, не могу да имам децу...
Леа се вратила у апартман.
Покушава нешто да јој објасни. Чекај...
Говори јој истину.
Не да му да је пипне.
Како си то могао да ми урадиш? -Нисам то желео, опрости ми.
Завршили смо! -Душо... -Не дирај ме!
Душо, одлично си обавила пос'о.
Изгледа да си управо уништила срећан брак.
Леа, могу ли да попричам с тобом на кратко?
Не желим да причам с тобом. -Није онако као што мислиш.
То је нешто што је почело пре три године.
Када смо први пут покушали да добијемо дете, изгубили смо га.
Покушали смо и други пут. И опет је побацила.
Рекли су да ће покушати да пређу преко тога.
Пролазећи кроз нешто ужасно, може им само ојачати брак.
Она је трудна. Претпостављам да си знала за то.
Ја нисам лоша особа.
Јесам ли ја лоша особа? -Понекад јеси...
Мораш престати да будеш таква злобница.
Схватио сам шта рибар ради. Испловљава када је јака струја.
Морска струја те може одвести преко мора или ће те потопити.
Понекад мораш да се носиш са тим.
А понекад душо, то је све што можемо учинити.
Роман "Поред мора" од Роланда Бетранда
Хвала вам на вашем љубазном гостопримству. -Нема на чему.
Срећан пут. -Збогом пријатељи.
Превод и обрада: Гале ~Посвећено мом оцу~